Brutus...
-Hvad er der fat, Deres majestæt? -Noget...
Nej!
Herre...
Slyngler!
Lede slyngler!
Her ligger liget...
Cæsars lig.
Her ligger Roms sjæl og hjerte.
Alt dette drømte han om.
Alt dette byggede han op.
Alt dette erobrede han.
Romere, romere!
Visse påstod, at hans drømme var for vidtløftige.
Arrogance, sagde de. Visioner, siger jeg!
De tålte ikke hans storhed.
Fordi de følte sig små i forhold til ham.
Så disse små mænd-
-gjorde dette!
De skar Roms hjerte ud.
Husk, hvad de gjorde ved denne mand. Jeg sværger...
Indtil mit sidste åndedrag vil jeg hævne hans død!
Jeg vil hævne Cæsar.
Jeg vil hævne Rom!
Lad mig dø med ære, Marcus Antonius.
Nåde!
Antonius...
-Jeg gratulerer med din store sejr. -Synd, du var for syg til at komme.
-Der kommer flere slag. -Uden tvivl.
Cassius er død.
-For egen hånd. -Udmærket!
Kampen var lang og svær, men Cæsar er hævnet. Tre år er nok.
Det er ikke slut endnu. Brutus er fri.
-Også han døde for egen hånd. -En anstændig død.
-Hvorfor gjorde du det? -Forræderens skal hoved til Rom.
-Det skal ligge ved Cæsars statue. -Cæsar skændede aldrig fjendens lig.
Han myrdede Cæsar. Han var lejemorder.
Du er slagter!
Octavius invaderer Ægypten. Det er et spørgsmål om tid.
Octavius har meget travlt. Han og Marcus Antonius styrer Rom sammen.
-Hvad siger du, Rufio? -Usandsynlige allierede.
-Før eller siden gør de op. -Og hvis side står du da på?
-Hvor længe beskytter du Ægypten? -Til min død, Deres majestæt.
-Det var Cæsars ønske. -Cæsarion nævnes ikke i testamentet.
Hvem garanterer vores uafhængighed uden Cæsars beskyttelse?
Det gør jeg. Jeg bygger krigsskibe.
-Snart forsvarer en stor flåde os. -Det koster en formue.
Det vigtigste er at holde Octavius ude!
Han har forsøgt at dræbe min søn, og han vil prøve igen.
Hvad mener De?
-Vil De føre krig mod Octavius? -Jeg vil beskytte mit barn!
Vi er rede. Med verdens mægtigste flåde.
Jeg vil vise dig noget vidunderligt på himlen.
Se...
Er det et stjerneskud?
Nej, min skat.
Det er din far. Han indtager sin plads hos guderne.
Derfra våger han over dig.
Din far, den store Cæsar...
Vi kalder den en "sekser". Tre rækker årer i hver side.
-Mægtigere fartøj findes ikke. -Er den hurtig nok?
Der findes hurtigere skibe, men hvad er fart mod styrke?
Den er bygget til kamp, ikke til konkurrence. Og den kan ikke sænkes.
-Hvor mange skibe har vi i alt? -Over 200, Deres majestæt.
Godt. Jeg er meget tilfreds.
-Ægypten går fallit. -Hellere fallit end erobret.
Hvad skal vi med den flåde? Vil De udfordre Roms samlede magt?
Måske ikke den samlede...
Flåden er rede.
-Hvor er Marcus Antonius? -I Tarsus, tror jeg.
Det er halvvejs hertil.
Jeg må lokke ham det sidste stykke.
Jeg tager straks af sted. Ægyptens fremtid afhænger af det.
Gør den kongelige chalup klar. Til krig.
-Til krig? -Ja.
En anderledes krig.
Altså...
Provianten slipper op, og folkene har ikke fået løn i månedsvis.
De elsker dig nu, men hvor længe holder det?
Hvad er det?
Dronningen af Ægypten. Hvem ellers?
-Velkommen, "Dionysos". -En uventet fornøjelse.
-De besøgte mig aldrig i Ægypten. -De inviterede mig aldrig.
-Jeg har ventet i tre år. -De havde travlt med at kriges.
Jeg har aldrig så travlt...
-Skal vi trække os tilbage? -Naturligvis!
-Til middagen. -Naturligvis.
-Hvorfor besøger De mig? -Fordi De var Cæsars ven.
Fordi du er min ven.
Tapre herrer!
Tillad mig at hylde Deres mod og loyalitet mod Marcus Antonius.
Skål for Marcus Antonius!
Og for Antonius nye venskab med Ægypten.
Som tegn på dette venskab skænker jeg denne lille gave.
Vi fejrer alliancen mellem Marcus Antonius og dronningen af Ægypten.
De er i det gavmilde hjørne. Hvad er dette?
Ægypten er et rigt land. Jeg vil gerne dele.
-Prøver De at bestikke mig? -Jeg bestikker ikke. Jeg befaler.
-Vil De være min forbundsfælle... -Det er jeg jo!
Jeg vil gerne være mere.
Vi tales ved i morgen, når De har samlet Dem. Godnat.
Vent!
Se, Antonius!
Det er dig.
-Hvorfor denne forestilling? -Hvor vover De at trænge ind her?
Kom De kun for at gøre mig til nar?
-Gå! -De lokker og afviser mig.
-De vil ikke have mig! -Nej!
-Hvad vil De så? -Det er ikke det.
Det er, hvad De skal gøre.
Vi kan regere Ægypten og Rom sammen med min søn på tronen.
-Er De vanvittig? -Ellers dræber Octavius os begge.
-Ser De ikke det? -Jeg ser en forrykt dronning.
-En tøs, der higer efter magten. -Og jeg ser en gemen, lysten soldat.
-De kryber for Octavius! -Jeg kryber ikke for nogen.
-Mand eller kvinde! -Så vær stærk. Vær som Cæsar!
Jeg er ikke Cæsar!
Nej. Det er du ikke.
Føl dette bankende hjerte.
Det er liv! Ikke en død konge eller et minde. Det er mig!
Marcus Antonius er hos Dem. Her og nu.
Jeg er ikke Deres trofæ, general. Gå Deres vej.
Jeg kapitulerer.
Din krop er så anderledes.
End Cæsars?
Yngre. Men mere arret.
Jeg troede aldrig, jeg skulle opleve en anden mands krop på den måde.
Jeg har brug for mere tid hos dig.
Hvad er vilkårene for min kapitulation?
Kom til mig i Ægypten. Tiden går langsommere der. Udsøgt langsomt.
Så gør jeg det.
Når du har brudt med Octavius...
Ved du, hvad det ville indebære?
Borgerkrig.
Det ville ødelægge Rom. Jeg kan ikke.
Så ser du mig aldrig igen.
Accepterer du mine vilkår?
Gør du, min elskede?
Forlang det ikke af mig.
-Svar mig. -Kleopatra...
-Jeg vil have et svar! -Nej, nej.
Jeg kan ikke gå imod mit land.
Så vend tilbage til dine overordnede i Rom... soldat.
Du kommer for sent.
-Du er sygeligt præcis, Octavius. -Cæsar! Ikke Octavius.
Den titel skal man gøre sig fortjent til, Octavius.
Vi indkaldte til mødet for at dele alle romerske provinser mellem jer-
-som samkonsuler. For Roms skyld.
Vi ønsker på ingen måde en ny borgerkrig.
Nej, men han er arrogant, når han tror, han kan efterfølge Cæsar.
-Cæsar udpegede mig selv til arving. -Du foregav at være værdig.
Stille! I var frænder i krigstid.
Vi forventer, at I er frænder i fredstid og styrer riget sammen.
Holder han sig på sin side, holder jeg mig på min.
-Jeg tager østen med Ægypten. -Naturligvis.
Hvem er mere egnet til at styre det dekadente og luksuriøse land?
Men jeg har forretninger der.
Vil du undgå en borgerkrig, holder du dig fra Ægypten!
Du kan få alt andet. Det er mit sidste bud.
Udmærket. Jeg tager Spanien, Gallien og Afrika.
Så er vi enige. Antonius får østen, Octavius får vesten.
Cæsar, mener jeg. Er vi enige?
Det afhænger af...
En privat pagt mellem to magter kan være skrøbelig.
Vores nye venskab kræver en mere-
-personlig garanti.
-Hvad mener du? -En mere bindende forbindelse.
Jeg har en søster. Octavia. Du har ingen hustru.
Du ville blive en af familien.
Det ville forene vores interesser.
Du får en bryllupsgave. De romerske legioner i Gallien.
Accepterer du?
I skal hjælpe hende med at glemme Antonius. I skal!
Hun bør ikke frygte Antonius ægteskab med Octavia.
Deres majestæt.
Deres majestæt...
Vågn nu op.
De må ikke ødelægge Dem selv for Antonius skyld.
Nævn ikke den forræder!
Isis, lsis...
Hjælp mig.
Her er jeg.
Og der til højre-
-er du.
-Det ligner mig ikke. -Det er heller ikke meningen.
Alle faraoer afbilledes ens. Vores æt er tidløs og uforanderlig.
Undskyld, jeg ville ikke skræmme Dem.
Vi byder lsis datter velkommen i solens tempel.
Hvorfor kom De, gudinde?
Det er på tide, at min søn lærer om guderne.
Og måske for at finde svar om mig selv. Om min skæbne.
De finder svarene her. Kom med mig.
Alene, tak.
Her kommer solen hver morgen for at berøre den hellige obelisk-
-og hilse den nye dag.
Solen er genfødt.
Den hellige kobra, gudinde. Deres forsvarer.
Almindelige mennesker dræber hun. Men bider hun en udødelig som De-
-er det en gave.
Kobraens hugtænder kan føre Dem direkte til guderne.
Mardianus!
-Mardianus!! -Ja, ja, ja!
Hvor er min hær, min flåde? Romerne angriber!
Det er Marcus Antonius, Deres majestæt.
-Hvorfor er han så længe om det? -Byen kan vist lide Antonius.
-Allernådigste dronning... -Højst uventede gæst...
Ydmyge hilsner, kong Ptolomæus Cæsar, herre over to lande.
Det lykkedes krabaten at følge med skibet. En legekammerat til Dem.
-Jeg håber, I bliver gode venner. -Tak, hr. general.
Kommer du for at inddrive skatter eller stjæle korn som betaling?
Eller for at inspicere din erobring?
Jeg vil smage Ægyptens nydelser. Og overbringe dig en gave.
Mig selv.
Marcus Antonius kommer ikke for at erobre Ægypten-
-men for at overgive sig til hendes charme.
Jeg føler intet for Octavia. Jeg sikrede freden.
-Du ægtede min ærkefjendes søster. -lkke uden grund...
-Verdens største soldat og løgner. -Jeg må beskytte østen og dig!
-Octavius kommer her ikke. -Tror du ham?
-Vær nu stille. -Hvordan kunne du?
Glem Octavia!
Ægteskabet er ren proforma. Nu lever jeg for kærligheden.
Mit hjerte hamrer hårdt, Kleopatra.
Mine øjne ser klart nu. De ser kun dig.
Du er alt det, jeg nogensinde har ønsket mig.
Jeg giver mig selv til dig, min dronning. Jeg er din.
I gudernes øjne er vi allerede et. Jeg giver mig selv til Ægypten.
Jeg får aldrig nok af dig.
Føler du det samme?
Ægypten... Jeg kan aldrig forlade dig.
Vi skal gøre så meget sammen. Vi skal se og udforske.
Og erobre.
Jeg talte om dit land.
Jeg vil lære alt om det. Hver en detalje.
Jeg har ikke følt mig så levende siden...
Tal ikke om fortiden. Livet begynder nu.
Medborgere i Alexandria!
Jeg står over for jer med hele Romerrigets magt.
Jeg forkynder, at dronning Kleopatra-
-enke efter Cajus Julius Cæsar...
...engang var hans sande og ægte hustru.
At dette barn, Ptolomæus Cæsar-
-er den sande, ægte...
...og eneste søn af den store Cæsar!
Kom frem, unge Cæsar!
Lad folket se dig!
Lad det blive kendt i hele verden, at jeg, Marcus Antonius-
-frasiger mig mit falske, romerske ægteskab og tager som min hustru-
-dronning Kleopatra!
Som tegn på denne store forening-
-skænker jeg Ptolomæus-slægten...
...Iandet Syrien!
Fra grænse til grænse!
Ikke alene udnævner han en uægte ægyptisk unge som Roms arving.
Han skænker også Syriens velstand til en fremmed nation!
Fy, fy!
Jeg påstår ikke, at Marcus Antonius ikke er en hæderlig mand.
Dog bliver han i østen og boltrer sig i dynerne med Nilens luder.
Fanget på samme krog som Cæsar!
Jeg siger, kære romere-
-at Marcus Antonius har brudt vores fælles pagt.
Hørt!
I nationens interesse-
-må jeg, som samkonsul, gøre, som romersk ret kræver.
Jeg erklærer hermed en berettiget og retfærdig krig-
-mod Antonius og Kleopatra!
Krig, krig!
Kom hurtigt, generaler! Octavius!
Se der!
Generalerne Grattius og Cornelius.
Kager? Et sjældent syn her i Gallien.
-Hvad laver du her? -Jeg tager kommandoen.
Det er Antonius folk. Har du et brev fra ham?
Roms affærer angår ikke Antonius. Han tænker på Ægypten og Kleopatra.
Jeg overdrager ikke de galliske legioner uden ordre fra Antonius.
Så dør du.
-Folkene her er loyale mod Antonius. -Men de adlyder dig.
-Antonius, Antonius! -Antonius!
Jeg vil hævne dig!
Grib ham!
Hurtigt, efter ham!
-Han har et godt tag på drengen. -Han er selv et barn, så...
-Nedgør ikke Antonius foran mig. -Er De så forelsket?
-Er Deres dømmekraft så uklar? -Jeg er forelsket, Olympos.
Men min dømmekraft er klar. Ægypten har brug for hans styrke.
De har ikke afprøvet hans styrke, kun hans svagheder.
-Hvad mener du? -De er stærk, kære dronning.
De har evnen til at erobre hele verden.
Antonius vil kun erobre Dem.
Det gør ham svag.
Du tager fejl, Olympos. Antonius deler min vision.
Og han er ikke svag.
Grattius! Hvad laver du her i Alexandria?
Herre! Octavius har stjålet dine legioner i Gallien.
-Og general Cornelius? -Død.
-Han håner mig åbenlyst! -Octavius har brudt sit løfte.
Rejs til Rom, imperator. Klag til senatet!
"Slå først", sagde du jo.
-Borgerkrig? -Romere mod romere...
Tal med senatet!
Tag verden, før den tager dig.
Vi venter ikke på Octavius. Vi opsøger ham!
Din flåde, kære dronning.
Og der ligger Octavius.
-Vi kan sagtens måle os. -Jeg bryder mig ikke om det.
-Om hvad? -Angreb til søs er noget skidt.
Vil vi sejre, skal vi slå til hurtigt og på land.
Octavius har lukket os inde. Vi har intet valg.
-Vi må kæmpe os ud. -Det er farligt.
Fjenden er her, kammerater! Indtag jeres positioner!
-Her afgøres sagen. -Må guderne være med os.
Der er Marcus Antonius skibe.
Sæt farten op!
Marcus Antonius tror, det er et kavaleriangreb.
-Vil han kæmpe, så... -Vær tålmodig.
Vi lokker ham tættere på.
-Han går for hurtigt. -Han er for langt fremme.
Han går i fælden!
Tilbage.
Tag det ned!
De entrer!
Octavius!
De entrer fartøjet!
Gå under dæk.
Driv dem tilbage! Kæmp for jeres dronning!
Tving dem tilbage!
Antonius!
-Vi må finde Antonius! -Hans flagskib er sunket.
-Han kan være i live. -lngen overlever den slags.
-Octavius søger Dem, dronning. -Jeg kan ikke efterlade ham!
De må redde Dem, mens tid er. For Ægyptens skyld!
-Her er fire døde. -Her er tre!
Antonius...
De purpurrøde sejl skal hejses før Alexandria.
-Sejrssejlene? -Du hørte mig. Gør det!
-Som Deres majestæt befaler. -Akkurat som jeg befaler!
Hæng guirlander på boven og på masterne.
Folkene skal synge sejrssangen på vej ind til Alexandria.
Mit folk skal ikke se deres dronning slået.
Hent vand!
Isis, min moder...
Vend dig ikke fra mig nu. Vend dig ikke fra Ægypten.
Hil, Marcus Antonius! Velkommen.
Nej, nej!
Det er forbi nu. Forbi.
Jeg har gode nyheder.
Antonius!
Lad os alene...
Lad os alene!
Jeg troede, du var død.
-Jeg er død. -Sig ikke det.
Dette er et gigantisk gravkammer. Efter en tid bliver man mumificeret.
Du svigtede mig!
Man sagde, du var død. Hvad kunne jeg gøre?
Mine øjne kunne ikke tro det, de så i aftes. Byen i sejrsrus.
Jeg må købe tid for at afværge panik og organisere et forsvar.
Hvilket forsvar? Octavius har slået os!
Han har ikke slået mig!
-Jeg styrer stadig Ægypten. -Ved at lyve for folket?
-Vi tabte jo slaget! -Vi vil sejre, Antonius.
-Vi gør usandhed til sandhed. -Dit hykleri ydmyger mig.
-Jeg er blevet ydmyget nok! -Stille! Dine folk kan høre dig.
Hvilke folk? Havbunden er dækket af deres lig.
-Du har stadig fire legioner! -Fire legioner...
-Har du opgivet håbet? -Muligvis.
Cæsar stoppede en hel hær med kun to legioner.
Jeg er ikke Cæsar. Jeg er hverken en gud eller konge.
Jeg er en almindelig mand, der gik efter en for stor pris!
-Hvor er han nu? -Octavius har indtaget Pelusium.
Allerede?
Lad Rufio aflevere disse til Octavius.
-Rigsregalierne? -Send dette brev med.
Jeg abdicerer, hvis han skåner Cæsarion til Ægyptens trone.
Hvorfor, Deres majestæt? Er det virkelig kommet dertil?
Der er intet andet at gøre. Vi må købe tid.
Gå nu.
Sæt mig ned.
Væk!
Hold op!
Hvad nu?
Velkommen, Afrodite!
-Velkommen til Bacchus strand. -Octavius har nået Ashkelon.
Det er flere ugers rejse fra Alexandria. Dans med os!
-Driv dine dæmoner ud! -Hvor længe vil du beruse dig?
Hvordan vil du have mig?
I spidsen for mine fire legioner? Et slag og endnu en "sejrsfest"?
-En sand konge er ikke fej. -Jeg er ikke fej.
Jeg er blot en dåre i eksil, dømt til at gemme mig i min kones land.
Det er nok!
Nok! Ud, alle sammen!
Hav det godt.
Jeg stolede på dig. Troede på dig.
Jeg troede på din styrke.
-Har jeg fejlbedømt dig? -Du har fejlbedømt dig selv.
Du kan måske se en sejr i et nederlag, men det kan jeg ikke.
Jeg er bange for...
Jeg er bange for, at jeg aldrig mere kan blive leder.
Jeg burde være død!
Hvor er mit sværd? Jeg havde et...
Jeg må dø. Med ære. Mine folk troede på mig.
-Hold op! -Giv mig sværdet!
-Jeg vil have min ære! -Det er ingen ære!
Er det sådan, de skal huske dig? Som en mand uden tro på sig selv?
Rejs dig. Kæmp, vær en mand.
Skal jeg være en mand?
Antonius!
Se på mig... Vi skal kæmpe.
Tak din dronning for disse tegn på underkastelse, Rufio.
Med hensyn til at skåne hendes søn kan jeg intet sige endnu.
Hvorfor er du stadig så loyal? Har hun også charmeret dig?
-Efter ordre fra Cæsar... -Han er død. Jeg er Cæsar nu.
Du kunne være mine øren i Alexandria.
Som du vil...
Sig, hun må vise sin oprigtighed, før jeg kan tage imod tilbudet.
Hun skal sende mig... Marcus Antonius hoved.
Du kan gå.
Giver De Octavius det, han kræver, viser han sin taknemlighed.
Nej!
De må! I lsis' navn, Deres majestæt. Svigt ikke deres land.
Og Deres barn. Ikke for kærlighedens skyld.
Det ville være som at skære mit hjerte ud.
-Hellere Antonius end Ægypten. -Hellere det end Deres søns liv.
Tag kniven...
Der er noget, jeg vil dele med dig.
Kom...
Hvad er det her? Endnu et dødens tempel?
Det er mit gravkammer, Antonius.
Når jeg dør, forsegles det.
Her skal jeg ligge, men uden bånd.
Ude af kødet rejser jeg ind i det næste liv efter behag.
Og der, min gode-
-ædle konge, har jeg reserveret plads til dig, så du kan rejse med.
Jeg vil gerne ligge sammen med dig, men jeg er ikke rede til døden.
Ikke endnu. Men i nat havde jeg en drøm.
Jeg sejrede i et stort slag. Ude i ørkenen.
Selv jorden var med mig. Octavius marcherede i et umuligt terræn.
Uden plads til manøvrer. Slår jeg til, hårdt og hurtigt...
-...kan jeg stække ham! -Gør en ende på ham i ørkenen!
Så kan vi endelig virkeliggøre din vision om-
-at forene øst og vest i en ny gylden æra af lys, kærlighed-
-og herredømme.
Antonius!
-Lad mig følge med. -Nej! Vi må have en loyal mand her.
-Beskytter du dronningen? -Med mit liv.
Det er blot ornamenter, men Octavius skal ikke få dem.
-Er det hele listen? -Hele siden.
Hvor er Cæsarion? Jeg har ikke set ham.
Hvorfor spørger du?
Kun fordi jeg bekymrer mig om hans sikkerhed.
Jeg har svoret på at beskytte både ham og Dem.
Tak, Rufio.
For din loyalitet.
De skulle kun være seks legioner! Vi må retirere, imperator.
-Svigter generalens mod? -Nej. Dette er romerske soldater.
De skal ikke kæmpe mod deres landsmænd.
Vi kæmper for sejren.
Vi kæmper for sejren!
Til angreb!
Antonius!
Hent Olympos! Cæsarion må straks ud af byen.
Cæsarion!
Du skal ud at rejse. Et fint skib fører dig til lndien.
-Et land af underværker. -Skal du ikke med?
-Nej. Mor må blive her. -Skal du dø?
Nej...
-Nej... -Du må ikke dø. Jeg vil ikke rejse!
-Hvad nyt? -De var for mange. Octavius kommer!
Du må rejse, min søn. Ved du hvorfor?
Fordi du er Ægyptens fremtid.
Jeg vil ikke rejse. Jeg vil ikke!
-Han er i sikkerhed hos mig. -Han er Ægypten.
-Jeg har kun levet for det. -Nu må han leve for Dem.
Deres majestæt!
-Lever Marcus Antonius? -Det ved jeg ikke. De må flygte.
-Octavius' hær er her om en time. -Nej! Jeg venter på min konge.
Dokumenterne må tilintetgøres. Hurtigt!
Har du set Cæsarion? Hvor er han? Har De set barnet?
Hvor er barnet?
Væk!
-Bevogter du ikke dronningen? -Hvor er drengen?
-lkke her. Priset være lsis! -Hvad mener du?
-Han er i sikkerhed. -Hør efter, Mardianus!
Cæsarion er i stor fare. Sig, hvor han er!
-Men jeg lovede dronningen... -Kun jeg kan beskytte ham!
Er han blevet ført ud af landet? Hvor? Judæa, Syrien?
-Vi skal nok finde ham. -Hvordan kan du svigte dronningen?
Hun er ikke min dronning, din fede idiot. Jeg adlyder Rom!
Forræder, forræder!
Gudinde, gudinde! Vent...
Jeg bringer Dem denne fra solens tempel.
For en lykkelig rejse.
Af vejen!
Sig til dronningen, at det er Marcus Antonius!
Deres majestæt! Det er Antonius!
-Antonius! Se på mig! -Han lever!
Bær ham ind.
Luk portene!
Hil, Cæsar!
Har du dræbt drengen?
Antonius, min mand. Min elskede.
Rejs ikke uden mig.
Se på mig, Antonius!
Som min dronning befaler...
Vi tabte slaget.
I mine øjne er du storheden selv.
Jeg er her. Her hos dig.
Bliv ikke hos mig. Kæmp!
Jeg forlader dig ikke!
Jeg venter på dig. I det næste liv.
Jeg ser kun dig...
Jeg er aldrig længere borte end sådan.
Antonius!
Dronning Kleopatra!
Kom ud! Overgiv Dem!
Luk op!
-Lever hun? -Jeg ved det ikke.
-Hent rambukken! -Cæsar...
Nå...
Antonius er altså hos Cæsar.
Nej. Han er her hos mig.
Tag Ægyptens rigdomme. Og lad mig dø en anstændig død.
Jeg ønsker Dem ikke død. Jeg erobrer et stort land, en stor dronning.
De skal med til Rom.
For at gå efter sejrsvognen? Som Deres ægyptiske pris og trofæ?
Det er udmærket, ja.
Jeg lyder ingen jordisk overmagt. Slet ikke en dødelig som De.
Jeg er gudinde. Jeg er udødelig!
Åh, ja. Datter af lsis...
Vi to ligner hinanden. Vi må følge vores natur-
-og fuldbyrde vores skæbne.
Men jeg har sejret, Kleopatra. De følger med til Rom.
Jeg følger med til Rom.
-Men jeg vil have noget til gengæld. -Hvad som helst. Jeg er gavmild.
Lad min søn regere i Ægypten.
Ikke for øjeblikket.
Så lad mig give Antonius en ægyptisk begravelse. Herinde.
Så kommer jeg som dronning af Ægypten og bøjer mig for Rom.
Som De vil.
Jeg må have tid til at forberede mig selv og rigsregalierne.
Dem får De. Jeg har ikke brug for dem.
Jeg har fået det, jeg vil have.
Sørg for, hun ikke gør skade på sig selv.
Vent på mig, Antonius. Det varer ikke længe.
Hvor er vores dronning? Hvad har I gjort ved hende?
Hvorfor beskyttede du mig ikke, Rufio?
Jeg beklager. Det var umuligt, Deres majestæt.
-Vi måvære alene i bønnen. -Det kan jeg ikke tillade.
Du bør kende vores skikke nu.
Stoler du ikke på mig?
Jeg har stolet på dig i mange år.
Hvor er vores dronning? Hvad har I gjort med hende?
Vi vil have dronningen!
Luk op, Deres majestæt! Ellers slår jeg porten ind.
Rambukken!
Borgere i Alexandria...
De har intet at frygte fra Cæsar.
Ægypten og Rom har altid stået hinanden nær.
Udsøgt, ikke sandt?
Vi vil have dronningen!
Hent kurven.
Hurtigt.
Lad os følge Dem på rejsen, Deres majestæt.
-Rejsen er for lang for jer. -Vi har kun Dem.
De er vores verden.
Så rejser vi sammen ind i den næste verden.
Deres dronning-
-erkender Cæsar som sin ven og hersker...
Hvad foregår der?
Kom!
Før mig til lsis!
Igen!
Stærkere!
Hårdere! Tving porten op!
Læg mig ned...
En nat til.
Så er solen genfødt.
Og Nilens vande...
Nilen vil stige...
...og atter synke.
Den giver efter!
Lad os alene. Vent udenfor.
De har sejret, Kleopatra.
Farvel, Ægypten.